"Mes turim nesiliauti tyrinėti.
Visų tyrimų pabaigoje grįšim ten, kur pradėjom,
ir iš naujo pažinsim tą patį". - T.S. Eliotas "Mažas svaigulys"
"Po žaidimo viskas prasideda iš naujo." S. Herbergeris
Žmogus - paslaptingiausias sutvėrimas planetoje.
Neatsakytų klausimų mįslė.
Kas mes? Iš kur atsiradom?
Kur einam? Iš kur žinom tai, ką manom žiną?
Kodėl apskritai kažkuo tikim?
Nesibaigiantys klausimai be atsakymų.
Atsakymas tik iškels naują klausimą.
Kitas atsakymas - dar vieną klausimą ir taip toliau.
Bet galų gale ar tai ne tas pats klausimas?
Ir visada tas pats atsakymas?
Kamuolys apvalus. Rungtynės vyksta 90 min. Tai faktas.
Visa kita gryna teorija.
Pradedam!
BĖK, LOLA, BĖK
Scenarijaus autorius ir režisierius Tomas Tykveris
Mani? - Lola.
Kas yra? Kur tu?
Po galais, kur tu buvai?
Atvažiavau ten per vėlai.
Bet kodėl šiandien? Tu niekada nevėluoji!
Pavogė mano mopedą. Nesvarbu.
Svarbu!
Kas atsitiko? Aš nekalta, Mani. Nuvažiavau nusipirkti cigarečių.
Tas vyrukas buvo labai greitas.
Nieko negalejau padaryti. Man išejus jo jau nebuvo.
Aš išsikviečiau taksi.
Tas mulkis nuvažiavo į rytus. Ten irgi yra Griunvald gatvė.
Kai pastebėjau, buvo per vėlu.
Aš net nepastebėjau. Buvau įniršusi dėl mūsų mopedo.
Nesvarbu. - Kai nuvažiavau ten, tavęs jau nebebuvo.
Dabar nesvarbu. Man galas. - Kodėl?
Padėk man, Lola! Nežinau, ką daryti.
Tu neatvažiavai, aš susimoviau. Viską sugadinau. Aš toks mulkis!
Nusiramink. Kas atsitiko?
Papasakok, kas atsitiko!
Lola, jis mane užmuš. Aš mirsiu. - Liaukis. Negąsdink. Kas yra?
Tave sugavo? - Ne. Tai būtų buvę gražu.
Viskas praėjo puikiai. Mes ten nuvažiavom, tie vyrukai pasirodė.
Jie viską sumokėjo. Viskas kaip sviestu patepta.
Mane pervežė per sieną ir išmetė.
Tada nuvažiavau pas Ciklopą ir greitai viską sutvarkiau.
Viskas klostėsi puikiai, tik tu nepasirodei.
Tu pavėlavai.
Kas tada? - Nieko. Nebuvo netgi telefono automato.
Negalejau išsikviesti taksi, tad nuėjau į metro.
Metro važiavo toks valkata.
Jis nugriuvo ir tuo metu pasirodė farai.
Aš, kaip visada, išlipau. Senas įprotis.
Maišelis!
Aš toks nevykėlis! Debilas!
Tai galėjo atsitikti tik man. Jei tik tu būtum mane paėmusi...
Aš buvau sutrikęs. Tu visada tokia punktuali!
Ar nepaskambinai į kitą stotelę? - Paskambinau.
Bet buvo per vėlu. Sušiktas maišelis dingo.
Ir aš žinau, kas jį paėmė.
Valkata! Tas beprotis su maišeliais!
Jis jau skrenda į Floridą, Havajus,
Kanadą, Honkongą ar dar kur nors.
Kaip dėl Ronio?
Jis mane užmuš. - Turi jam papasakoti.
Ne! Jis nepatikės. - Kodėl?
Kartą pasilikau sau bloką cigarečių. Jis iš karto pastebėjo.
Jis niekuo nepasitiki.
Darbas su "Mersais" buvo lyg išbandymas.
Jis norėjo pažiūrėti, ar gali manimi pasitikėti.
Kiek buvo maišelyje?
100 000. - Ką?
100 000. Išbandymas. - Velnias!
Matai, žinojau, kad nieko nesugalvosi.
Seniai sakiau, kad vieną dieną sutriksi.
Ir ne prieš mirtį, o gerokai greičiau!
Tu sakei, kad meilė gali viską.
Taigi gauk 100 000 markių per 20 min. - Per 20 min.?
Ronis atvažiuos 12-tą prie vandentiekio bokšto.
Po 20 min! Bėk, Mani! - Negaliu.
Negaliu.-Kodėl?
Nuo Ronio niekas nepabėga. - Aš pabėgsiu su tavim.
Kai po 20 min. Ronis atvažiuos, man bus galas.
- Liaukis, Mani!
Kodėl? Tu irgi negali man gauti 100 gabalų.
Jis mane sutrins, ir iš manęs liks tik 100 000 dulkelių,
plaukiančių į Šiaurės jūrą. Maniui galas!
Tu negali padėti! -Užsičiaupk!!!!!!!
Klausyk idėmiai!
Palauk manęs. Aš tau padėsiu. Nedink. Būsiu po 20 min. Gerai?
Parduosi savo papuošalus? - Kur tu?
Telefono budelėje, centre. Priešais barą "Spiralė".
Gerai, ten ir lauk. Prisiekiu, ką nors sugalvosiu.
Po 20 min., gerai?
Nueisiu pas Bolį ir pasiimsiu 100 gabalų.
- Liaukis!
Ronis sakė, kad jie užkala po 200 000 per dieną, tai dabar jau turės pusę.
Tu pašėlai! Nieko nedaryk! Lauk telefono budelėje. Aš ateinu!
Puiku! Apvogsiu parduotuvę. - Gal tu išprotėjai?
Nieko nedaryk! Lauk manęs! Aš ateinu! - Ir kas tada?
Aš ką nors sugalvosiu!
Jei nepavogsiu pinigų, po 20 min. būsiu miręs.
Ne, palauk! - Palaukti ko?
Palauk manęs- aš kaip nors gausiu pinigus
Aš einu į parduotuvę lygiai 12-tą.
Gerai. Kas? Kas?
Statykite!
Tėtis!
Lola, eini į parduotuvę? Man reikia šampūno.
Aišku, žinojau, kad Šaulys - dominuojantis tavo ženklas.
Taip, kuo daugiau galvoju... nežinau.
Taip, bet tu irgi vedęs.
Ei! Atsimerk!
Kalė!
Ir tada...
Naktimis blogiausia.
Atsibundu ir negaliu užmigti.
Ir aš imu bijoti.
Aš bijau tamsos!
Niekada nebijojau tamsos! Apskritai niekada nebijojau.
Bet kai pagalvoju apie mus...
Kai pagalvoju, kiek visa tai tęsis...
O tu vis nedrįsti...
Ir imu klausinėti savęs, ką aš čia darau?
Kiek visa tai tęsis? Tas slaptumas, prakeiktas melas.
Negi turiu pasenti, kol sulauksiu vyro, galinčio už mane pakovoti?
Ei! Gal reikia dviračio?
50 markių, beveik naujas.
Ne!
Ir tada...
Žinau, vyruti! Aš nekaltas, kad buvo taip daug pinigų!
500? Ką aš darysiu su 500 markių?
Ačiū.
Jūsų telefono kortelė.
Turiu eiti. Tuoj atvažiuos Mejeris.
Ar galim susitikti vėliau?
Ar tu mane myli? - Ką?
Ar tu mane myli?
Kodėl dabar klausi?
Ar tu mane myli? - Taip, myliu! Po velnių!
Tai apsispręsk.
Tik ne dabar!
Kažkada turi apsispręsti! - Bet kodėl dabar?
Nes aš neščia.
Tik pažiūrėkit!
Mažoji mūsų princesė Lola. Koks retas malonumas.
Kur taip skubi? - Prašau įleisti.
Mažoji panelė nori pas tėvelį? Žinoma.
Atsiprašau.
Ir tada...
Sakyk, ar nori turėti su manim mažylį?
Taip.
Lola?
Tėti.
Tavo duktė?
Aš Juta Hansen iš direktorių tarybos.
Atleiskite, kad pertraukiu. Tai svarbu.
Nieko tokio. Aš jau ėjau...
Ka tu čia darai? - Ka judu čia darėte?
Nieko.
Klausyk, jei pasakyčiau,
kad dabar man reikia tavo pagalbos labiau,
nei kada nors, ir tu vienintėlis gali man padėti, ar padėtum?
- Tu atrodai siaubingai.
Ar padėtum? - Kas atsitiko?
Dabar negaliu aiškinti. Padėtum? - Po galais, ko tau reikia?
100 000 markių. Tuoj pat. - Ką?
Man reikia jų per 5 min. Kitaip... - Kitaip, kas?
Atsitiks kažkas siaubingo!
Nesuprantu. Kas čia šiandien darosi?
Meldžiu, tėti. Tu privalai man padėti! Maldauju!
Aš neturiu 100 000. - Kaip dėl mano gyvybės draudimo?
Kuria prasme? Jis nevertas 100 000.
Prašau, tėti. Aš rimtai! Čia ne juokai.
Negali būti! Tai nerimta! - Jei tu man nepadėsi, Manis mirs!
- Kas tas Manis?
Mes draugaujam daugiau nei metus!
Aš jo netgi nepažįstu. Kodėl jis mirs? - Nesvarbu!
Gerai, eime.
Tu man padėsi? - Žinoma.
Eik namo ir atsigulk į lovą.
Perduok mamai, kad nei šiandien, nei rytoj, ir iš viso negrįšiu.
Aš jus palieku ir vedu kitą moterį.
Mes turėsim vaikų, ir aš pamėginsiu būti laimingas,
nes ji manes nori.
Man jau atsibodo tie priekaištai. "Tu tik dirbi".
"Visada vaidini šefą!"
Gal ir taip! Na ir kas? Jus nieko nesuprantat!
Man atsibodo būti kvailiu ir atpirkimo ožiu.
Tačiau tėčio pinigai visai neblogi, ar ne? Ką gi, viskas!
Aš niekada nenorėjau tokios beprotės dukros kaip tu.
Bet tu ją padarei, mulki! - Ne!
Tu esi pamestinukė!
Dabar žinai.
Tavo tėvas neišgyveno iki tavo gimimo.
Prašau ją išvaryti.
Nagi! Išmeskite ją lauk!
Mums visiems būna blogų dienų.
Iki pasimatymo.
Mieloji...
Kas atsitiko.
Ar žinote, kiek valandų?
Šia popietę?
Gerai. Ne, nereikia. Nieko tokio.
Palauk! Nedaryk to!
Mani, nereikia! Palauk manęs!
Aš tuoj atbėgsiu!
Maldauju! Mani, palauk!
Gerai.
Gulkitės ant grindų.
Ant grindų!
Rankas už galvos ir tylėkite!
Atidarykite kasos aparatus!
Atidarykite ir gulkite ant grindų!
Kas neklausys - nušausiu!
Nušausiu bet ką, kas neklausys!
Mani!
Lola, kur tu buvai?
Negalėjau atbėgti greičiau.
Ar padėsi man? - Gal galim tiesiog dingti?
Jau nebe. Matai, kokiame aš šūde.
Kodėl nepalaukei manęs?
Laukiau. Tu pasirodei per vėlai.
Na, tai ar padėsi?
Rankas aukštyn! Greičiau!
Nagi!
Mesk pistoletą! Greičiau!
Nejudėk.
Saugiklis nuleistas.
Kaip jis veikia? - Mažas jungiklis šone.
Mergaite, klausyk...
Nejudėk!
Ateik čia!
Pridenk mane. Aš paimsiu pinigus.
Greičiau, kol nepasirodė farai.
Nejudėkit!
Mani?
Ar tu mane myli?
Žinoma.
Kaip gali būti tikras?
Nežinau. Tiesiog myliu.
Vietoj manęs gali būti kita.
Kodėl ne?
Nes tu geriausia. - Kas geriausia?
Geriausia mergina.
Is visų merginų pasaulyje?
Žinoma.
Iš kur tu žinai?
Tiesiog žinau.
Tau taip atrodo. - Gerai, man taip atrodo.
Matai? - Ką?
Tu nesi tikras.
Gal tau ne visi namie?
O ką, jei niekada nebūtum manęs sutikęs? - Ką nori pasakyti?
Tą patį sakytum kitai.
Gerai, jeigu nenori klausytis... - Nieko nenoriu klausytis.
Aš noriu sužinoti, ką tu jauti.
Gerai, mano jausmai sako,
kad tu pati nuostabiausia.
Kas tie tavo jausmai?
Aš.
Mano širdis. - Tavo širdis sako: "Labas, Mani. Ji geriausia."
Butent. - O tu atsakai:
"Ačiu už informacija. Iki." - Būtent.
Ir tu darai tai, ką tau sako širdis?
Na, iš tikrųjų ji nekalba.
Nežinau. Ji taip jaučia.
Ir ką ji jaučia dabar?
Kad kažkas uždavinėja kvailus klausimus.
Tu nerimtai į mane žiūri.
Lola, kas atsitiko?
Nori mane palikti?
Nežinau.
Manau, man reikia apsispręsti.
Bet ne. Aš nenoriu tavęs palikti.
Stop!
Lola, eini į parduotuvę? Man reikia šampūno.
Aišku, žinojau, kad Šaulys - dominuojantis tavo ženklas.
Taip, kuo daugiau galvoju... nežinau.
Taip, bet tu irgi vedęs.
Atsargiau, kvaila karve!
Sumauta kekšė!
Ei! Gal reikia dviračio? - Ne.
50 markių, beveik naujas. - Bet jis vogtas.
500? Ka man daryti su 500 markių?
Sakyk, ar nori turėti su manimi mažylį?
Taip.
Netgi, jeigu jis ne tavo.
Ei, tik pažiūrėkite. Mažoji mūsų princesė.
Greičiau, aš skubu!
Įleiskit! - Mandagumas ir ramybė yra karalienės brangakmeniai.
Prašau įleisti. - Truputis pykčio padeda širdžiai,
kraujotakai ir odai.
Man nesvarbu, kad tai atsitiktinumas!
Puiki pradžia naujai meilei!
Jei nebūtum manes palikęs, nieko nebūtų įvykę. - Aš turiu šeimą!
Nepaliksiu sergančios žmonos ir 3 vaikų, kad įtikčiau kilnybei.
Tavo žmona geria nuo ryto iki vakaro! - Na ir kas!
Ka tu supranti?
Ar nematai, kad tu mums trukdai?
Lola?
Labas, tėti.
Kodėl nepasibeldei?
Kas čia dedasi?
Ko tau reikia? - Ji tavo duktė?
Uždaryk duris.
Ko tau reikia?
Man reikia tavo pagalbos. - Matai, kad neturiu laiko.
Neturiu kitos išeities. - Po galais, kodel trukdai man dabar?
Aš turiu bėdą, supranti?
Kas ta kekšė? - Ne tavo reikalas!
Lola, išeik. Grįžk namo. Palik mane vieną.
Negaliu!
Kodėl?
Man reikia pinigų!
Tai susirask darbą! - Susirasiu, bet man reikia pinigų dabar!
Gerai, tik išeik. Kiek?
Ne, ne, man reikia daug daugiau. - Kaip tai "daug daugiau"?
Daug daugiau!
Ar tau negeda šitaip įsibrauti?
Argi nematai, kad mes neturim laiko?
Man nusišikt, kvaila karve! Aš turiu kitų bėdų!
Nedrįsk...
Kas?
Ei! Kas yra? Kas yra?
Šiandien ne tavo diena. Nesvarbu.
Negali visko turėti.
Eime!
Gal išprotejai?
Manai, tau viskas leidžiama? - Užsičiaupk! Eisi pirmas.
Mergaite, paklausyk. Tu nemoki juo naudotis.
Duosiu tau patarimą.
Traukis!
Klausyk, mieloji, mes galim pasikalbeti. - Eik velniop!
Šūdas! - Kodas.
Tylos!
Lola, ką... ką, po galais tu darai?
Atidaryk!
Lola, čia pilna kamerų. Tu niekaip nepaspruksi.
Greit pasirodys policija. - Tu sakei, kad jie visada vėluoja.
Krauk. 100 000.
Liaukis, panele.
Palik tėtušį ramybėje.
Juk nenori nieko sužeisti, ar ne?
Nežinau.
Šitiek neturiu. - Kodėl?
Čia tik 88 000.
Kitus turėsiu pasiimti apačioje.
Gerai, eik. Greičiau, greičiau!
Paskubėk.
100 000.
Sudėk ten.
Iki, tėti.
Negaliu patikėti.
Ei, mergaite, traukis.
Traukis nuo durų.
Panele, negi nori gauti kulką?
Dėmesio! Čia policija. Pastatas apsuptas.
Na ir sambrūzdis. - Gal žinote, kiek valandų?
Gerai.
Ei, traukis!
Gal galite pavežėti? Prašau.
Luktėlkit!
Palauk, Mani! Aš atbėgu! Aš jau beveik ten...
Palauk! Aš suspėsiu!
Lola.
Ka tu darytum, jeigu aš mirčiau?
Aš neleisčiau tau mirti. - Na, bet...
Jeigu sirgčiau mirtina liga? - Ką nors sugalvočiau.
O jei man būtų koma ir daktaras pasakytų, kad liko 1 diena.
Imesčiau tave įi vandenyną. Šoko terapija.
O jei mirčiau?
Ką tu nori išgirsti? - Liaukis. Papasakok.
Nuplaukčiau į Riugeno salą ir išbarstyčiau tavo pelenus.
O po to?
Nežinau. Kvailas klausimas. - Aš žinau, ką darytum.
Tu mane pamirštum. - Ne!
Aišku, pamirštum. Kas dar tau liktų?
Kelias savaites pagedėtum.
Nebloga mintis. Visi tave labai užjaustų.
Visiems būtų labai liūdna ir gaila tavęs.
Parodytum, kokia tu stipri. Visi sakytų: "kokia puiki moteris".
"Ji tvardosi užuot visą dieną verkusi".
Ir tada pasirodytų žaliaakis vaikinas.
Labai jautrus. Jis visąa dieną tavęs klausytųsi.
Galėtum jam išsipasakoti.
Papasakotum, kaip tau sunku,
kad tau reikia rūpintis savimi, ir tu nežinai, kas bus toliau,
ir taip toliau ir panašiai.
Galų gale šoktum jam ant kaklo ir pamirštum mane.
štai kaip būtų.
Mani. - Ką?
Tu dar nemirei.
Ne?
Lola, eini į parduotuvę? Man reikia šampūno.
Aišku, žinojau, kad Šaulys - dominuojantis tavo ženklas.
Taip, kuo daugiau galvoju... nežinau.
Taip, bet tu irgi vedęs.
Atsargiai! - Atsiprašau.
Aišku, atsiprašai.
Bulves ir dešrelę.
Duokit dar vieną.
Trauk mane velniai!
Kartais gyvenimas tikrai beprotiškas.
Eikš, vaike. Nupirksiu tau išgerti.
Gal reikia dviračio?
Ypatinga kaina. 70 markių.
Lola?
Ponas Mejeris?
Ar viskas gerai?
Ne.
Sakyk, ar norėtum turėti su manimi mažylį?
Taip.
Atvažiavo p. Mejeris.
Tai dar ne viskas. - Ne dabar.
P. Mejeris klausė, ar jūs jau ateinate.
Ateinu.
Tai pati nuostabiausia dovana.
Ar galime susitikti vėliau?
Labas.
Labas, p. Jageri.
Labas. - Sveiki.
Labas.
Malonu jus matyti. - Labas, p. Mejeri.
Teti!
Palauk!
Žinote, man ką tik nutiko keistas dalykas.
Susidūriau su jūsų dukra.
Su kuo? - Su jūsų dukra.
Tėti!
Šūdas!
Pagaliau atėjai, mieloji.
Ačiū.
Luktėlkit.
Todėl nusprendžiau neturėti vaikų.
Aš taip daug dirbu, kad jie niekada manęs nematytų.
Atsargiai!
Ką galiu padaryti?
Nagi.
Padėk man.
Maldauju.
Tik šį kartą.
Aš nesustosiu, gerai?
Aš laukiu.
Nori pakliūti po ratais?
Kaip čia žaisti?
Nusiperkat žetonus ir statot juos. - Gerai.
Taip apsirengus negalima.
Man reikia.
99 markės 20 pfeningų. Kokius žetonus?
Vieną už 100.
Čia trūksta pinigų.
Prašau.
Prašau statyti žetonus.
Prašau statyti.
Statymai nepriimami.
20, juodas, lyginis. Serijų nėra.
1 500 už juodą.
Šimtas ir keturi šimtai.
3 500 markių už 100 markių ant 20.
Prašom. 3 500.
Prašau eiti su manimi.
Dar vieną lošimą.
Prašau statyti.
20, juodas, lyginis.
Greičiau. Man reikia maišelio.
Stok!
Jis mano!
Žinau!
Atleisk.
O kaip aš?
Duok bent jau šitą.
Ką tu čia darai?
Aš pabūsiu su juo. - Ką?
Gerai.
Mani?
Mani.
Labas.
Kas tau atsitiko?
Tu čia atbėgai?
Nesijaudink. Viskas gerai. Eime.
Kas maišelyje?
<< subtitrus ripino ir koregavo >> << DARLlNAS >>